Кориштење биомасе у виду дрвне сјечке испуњава стандарде Енергетске заједнице, која је дефинисала појам енергетске суверености градова кроз три фактора. Прецизније, топлана на биомасу осигурава локалној заједници енергетску безбједност (не зависи од увоза и честих промјена цијена фосилних горива на иностраним тржиштима, а дрво као енергент увијек је доступно), самоодрживост (дрвна биомаса је домаћи производ) и финансијску сигурност (новац остаје у локалној заједници).
![](https://ekotoplanebanjaluka.com/wp-content/uploads/2018/07/biomasa-570x330.jpg)
Шта је биомаса?
Дрвна биомаса представља сву шумску дрвну масу (стабло, крошње, гране и гранчице), дрвне остатке настале из прераде дрвета, као и све остале врсте дрвног отпада (отпад настао приликом уређења паркова, остаци чишћења водотокова и траса далековода, остаци настали усљед одржавања зелених површина, хортикултурних радова…). Дрвна биомаса је један од најстаријих извора, а уједно и обновљиви извор енергије.
Дрво је домаћи ресурс
Биомаса је домаћи ресурс, чиме је обезбијеђена финансијска сигурност и самоодрживост (новац остаје унутар локалне заједнице, нема трошкова увоза), као и значајне уштеде локалне заједнице (дрвни сортимент је јефтинији, а цијене стабилније у односу на нестабилно тржиште и високе цијене увозних фосилних горива). Кориштењем домаћег ресурса, развија се тржиште биомасе кроз искориштавање различитих дрвних отпада који су до сада били неискориштени, а самим тим отварају се и нова радна мјеста.
Зашто дрвна сјечка?
Кориштење фосилних горива изискује огромне трошкове локалне заједнице, новац одлази у иностранство, а увози се скупи енергент. Гријањем на дрвну сјечку, трошкови набавке енергента су мањи, тако да цијена топлотне енергије остаје стабилнија у поређењу са енергијом добијеном користећи фосилна горива или електричну енергију.
Принцип одрживог управљања шумама – планска сјеча
Кориштење дрвне биомасе за производњу енергије не представља повећање интензитета сјече шума ради производње енергије, већ прикупљање остатака из шуме, као и намјенску сјечу одређених типова стабала слабијег квалитета и то, искључиво у обиму који неће нарушити природне процесе и стабилност шумских екосистема. Поштујући принцип одрживог управљања шумама, овај начин производње енергије нема негативног утицаја на животну средину, прекомјерну емисију загађујућих материја, као ни повећање посљедица климатских промјена.